nagyon komoly gubancba keveredünk a legtöbbször, kedves Vitatársaim itt. Ez logikus is, mert
minden az Istennel-való témája az embereknek félig-meddig az embert magát 'meghaladja'.
Egy példával, még Ti is, akik surun olvassátok tanulmányozzátok a Bibliát, néha-néha olyan
valami 'újdonságra' találhattok. Egy profán írásban ilyen nem igen létezhet. Ez olyan, annyira
is igaz, hogy még azt is feltételezhetjük, hogy a Biblia olvasása közben ténylegesen kihat ránk,
mintha látna bennünket, észrevenné azt, amire nekünk akkor szükségünk és azt mutatja ki
számunkra (ez csak olya fantazmagória, tudom, de azért érdemes erre gondolnunk) ...
Isten számára a mult, a jelen és jövo az EGY. Jézus élt, tanított bennünket, meggyilkoltatott,
feltámadott ... visszament Atyjához ...de közben ma is ugyanúgy tanít, ugyanúgy él, ugyanúgy
szabadít, megvált ..., mint a multban ...
számunkra, az emberek számára van ezen múlt-jelen-jövo, nem Isten számára. Közben
ténylegesen le kell éljük a mi idonket egyedenkét a jelenben. Mi is bejuthatunk a jövobe,
ha Jézust követjük (ezt nevezi Jézus -nem nevezte, NEVEZI az életnek). Aki él, nem halhat
meg. Az élet Jézusban van, a mi életünk is Benne kell legyen. Na ha ez történik, akkor a
halál, az elmúlásnak nincs hatalma felettünk (most csak ez jut eszemben ; "hagyd a
halottakat a halottakra és Te, kövess engem !") ...
na most közben, mi emberek kötve vagyunk az idohöz. Amikor itt kezdésnek felhoztam
azon különösnek tuno esetet (Nikodémusét), akkor épp errol volt szó. A kérdés nem
az, hogy mi ma mit gondolunk ... a mai tudásunk, ismereteink szerint, hanem akkor
az emberek, akik akkor eloször hallották Jézus szavait, látták tetteit ...
az egész zsidó társadalom nagyon, de nagyon hívo, vallásos volt. Persze volt ezek között
is különbség, kategória. Voltak akik jól ismerték a szent(nek tartott) írásokat, voltak akik
nem. Voltak akik a törvényeket nagyon, a lehetoségük szerint a leg-tökéletesebben
betartották (ezzel egyrészt tetszettek a többieknek és azt hitték, remélték, hogy Istennek
is). Voltak olyanok is, akik mindezeket csak olyan nemzeti folklórnak vették (olyan, mondjuk
elgörösödött, magát tudományosoknak hívok. De azért ezek is, mint nemzeti, mondjuk
örökségként elfogadták) ...
na végre ide ; itt arról kell tudjunk, hogy Jézus Messiás-i tevékenykedése (Isten 'essoje')
milyen talajra hullott akkor (NEM AZ, HOGY MI MA MIRE GONDOLUNK, MIT HISZUNK, TUDUNK !)
az egyik 'hallgató' hitt neki, miközben egy tucat (a többség) nem. Na azt tudjuk, tudni
véljük, hogy miért, mi okból hitt egy és miért nem egy másik ...
az egész valami 3 éves munkássága alatt Jézus ezekkel találkozott. O maga is adott
néha-néha egy magyarázatot (pl-ul ; mert az igét, a szavaimat nem fogadjátok be ...)
a legfontosabb érv, kritérium Jézussal szemben (azt lehet mondani, ez volt a hivatalos)
a törvények nem-betartása, amely miatt O nem jöhetett Istentol. Ezt addíg is, hogy
végül, mint Isten-káromlót elítélik, halálra adják ...
na ezen kontextusban, miért hitt az egyik és miért nem a másik ?
amikor Jézust hallgatói blamálják, ill. próbálják mindúttal csapdába ejteni (pl. "akkor
Mózes miért adta nekünk a lehetoseget, annak módját, hogy hazaküldjük a nejünket "
(±). Jézust a törvények, amelyeket Isten adott Izrael számára ... elé állítják, mert
észreveszik, hogy valahogy nem tartja ezeket be, nem tartja magáénak. Na amikor
az ilyen történik, Jézus mindíg megad egy választ, amely bennünket ma 2000 évvel
késobb 'megnyugtat' (Neki van igaza !). A kérdés az, hogyha mi akkor a hallgatóságban
vagyunk, elfogadtuk volna vagy sem ezt ? Azt tettük volna, hogy hátat fordítunk Neki,
vagy azt, hogy kövessük tovább ?
maga a tanítványok is sokszor negatívon vették ezeket (de mégis követték Ot tovább;
"kihez menjünk máshoz, mikor nálad van az Ige ±). Amikor pl-ul megmondta a halgatóságának
azt, hogy a válás Isten-ellenes cselekedet, akkor maguk az apostolok is csaknem, hogy
felháborodva reagáltak (akkor jobb, ha nem is nosülünk ±)
amit Te, pl-ul Csaba felhozol itt ellenemben, ezt azért, mert nem érted meg, hogy nekünk
itt a történelemben, a multban kell lássunk. Itt teljesen igazságosan. Az ok szemével,
amely álltal hitelesebb a látásunk ...
pl-ul visszatérve az indító kérdésemre (miért, mire föl hitt Nikodémus Jézusban akkor,
amikor ez 'nem kellett volna neki' ?). Jézus gallileai volt, ahonnan az Irások nem jövendöltek
prófétát, ill. Istentol-jövot amelyet Nikodémusnak is tudnia kellett, akkor miért, mire föl
hitt Neki mégis ?
(persze amikor ezt feltettem, akkor nekem már volt egy válaszom. Ezt a szent Lélek
'sugallatára' kellett tegye) ...
amikor az emberek a multba próbálnak 'választ' adni, akkor mindenek elott önön
maguk is a képességük szerint oda kell 'menjenek'. Ehhez a legegyszerubb megoldás
az, hogy aki ilyen tesz, felteszi a kérdést; na ha én ottvagyok, mit tettem volna; hogyan
tettem volna ? Ha az, aki ezt felteszi becsületes, igaz-szereto ..., megpróbálja jól
megismerni azt, hogy az ott élo, az ekkoriban élok ott hogyan is gondolkodtak,
miként hittek ...
nem vetem el a zsidókat, mert az Ur-Jézus sem vetette, veti el. Még annak ellenére
sem, hogy nagy többségük elvetette Ot. Amikor a Jézus korabeli zsidók viselkedését,
hozzáállását vizsgálom (igazából ez elodeinkét a hitben), akkor bele kell mélyednem
abban a légkörben, hitvilágban, felfogásban ... amikben ezek éltek. Mintha mi a
multban utaznánk vissza ...
Isten örök és változatlan, miközben mi, emberek nem. Amikor az emberi dolgokat
nézzük, vizsgáljuk, akkor ezt a leheto legpontosabb, a leghitelesebb kontextusában
kell tegyük ...
azt írod Csaba, ha egy zsidó bekukkantana ide, azt hihetné, hogy ... lehet igazuk
volt Jézust elvetni. Mégha nem is ez a célom, én ezt örömmel elfogadnám. Ez még
igazságos is lenne (Isten számára is). Ugyanis ma UGYANOTT vagyunk, mint
voltak oseink. Választanunk kell. Elfogadjuk vagy sem Jézust !? Ha ezen képzeletbeli
"zsidó" bekukkantana ide, épp ezen kérdéssel találkozna. Ujra felelos lenne ezen
választásában. Jézus ma is, továbbra is tanít bennünket ... megvált nennünket.
Ami bennünket illeti (a XXI. sz. emberét), nekünk éppúgy, mint az I-so századinak
szint kell valljunk. Sem mi, sem ok nincsenek közelebb Istenhez, nincsenek közelebb
a jó választásuk lehetoségéhez ...
az nem igaz (bocsi, mert itt látom, hogy Titeket nagyon zavarlak ezzel), hogy Jézus
betartotta (mind !) a törvényeket. Amikrol jól tudunk, az a szombati nap, az Ur-napja
irányábanikat. Amikor ezt Tole számonkérték, ezekre mindíg úgy meg is válaszolt,
amely azóta minden Jézust-követot kielégít. Viszont ahhogy ismerjük a Jézus-i
történetet, ez NEM elégített ki másokat. Ezen másokat a magyarázat nem érdekelte.
Oket csak az, hogy a törvények be legyenek tartva ...
ami engem illet, én sem tudom biztosra ezen dolgokat, én is csak tapogatózok ebben
...
azzal hogy kérdéseket teszek föl, véleményt adok egyes dolgokban, azzal nem
követek el 'szentségtörést'. Ami pedig a Bibliát illeti, ott soha sem takartam, hogy
számomra ez nem az abszulút, az egyedül-álló 'interface' az Isten és ember között.
A szent Irásokat a szent Lélek inspirálta egyes személyeknek, akik ezt papírra
(vagy más felületre) fektették ... és ezeket ismerjük mi. Viszont Jézus megmondta,
megígérte nekünk a szent Lelket, Aki bennünket a világ végezetéig elkisér (azokat,
akik megvallják Jézust). Ha nekünk megvan a szent Lélek, a szent Irások jelentoség
már másodlagos ...
a Jézust követo Irások rengeteg olyasmit is tartalmaznak, amelyek teljesen újak
(amelyek nem találhatók meg, vagy még ellentmondóak is az Oszövetségnek).
Ez bennünket nem zavar, mert tudjuk, hisszük, valljuk hogy ezeket még mindíg
és még hagyobb 'hang-erovel is- ugyanazon szent Lélek sugallta ...
amikor pedig egy olyan hatalmas, írtózatosan hatalmas felismerés, tudomáshoz
érünk, mint Isten 'intimitása', a Szent Háromság, akkor ezek teljesen újak (mégha
van egy-két pici 'jele' ezeknek ott) ...
na ha tényleg nem értetek meg (ill. azt, amit írok, persze), akkor jobb ..., hogy
befogom ...
fenntartom azért az indító kérdésemet (miért, mire föl, mire alapozva hitt Nikodémus
akkor, amikor normálisan nem szabadott volna neki ez ...?)
szeretettel; L